-
La noia que dorm (una atribució a Vouet)
Quan visito les pinacoteques dels mestres antics m’agrada jugar. Tinc dos jocs preferits. Un consisteix en atribuir de lluny els artistes de cada quadre sense veure les cartel.les, la variació […]
-
La Fundació Mascort
Cada any quan arriba l’estiu la casa Galibern de Torroella de Mongrí, seu de la Fundació Mascort, obre les seves portes amb una proposta expositiva nova. Enguany presenta La ceràmica […]
-
L’ós erèctil del coiot
Nova York és de les poques ciutats del món en la que pots tornar a casa portant un penis de coiot a la maleta. No em refereixo al membre de […]
-
El professor Rafael Argullol
En paral·lel a la carrera d’Història de l’Art vaig cursar algunes assignatures de la de Filosofia i Lletres. Dels professors que vaig conèixer i que em van oferir el mapa […]
-
El Museu d’Història Natural de Maastricht
Les portes de bronze del museu van ser fetes a partir de bèsties dissecades i cranis per un artista local i li atorguen un aspecte misteriós a mig camí de […]
-
Clovio a Nova York
Surto de l’hotel i entre el jet-lac, que estic per sota els vint graus i la nevada d’ahir a la nit no sé on sóc. Creia que havia arribat a […]
-
Cleòpatra o l’atzar
L’escultura que obre l’exposició Joies d’artista del MNAC és un marbre blanc de Pau Gargallo que representa a Cleopàtra guarnida amb joies d’argent: una esclava subjectada al braç i una […]
-
Cioran
Ara fa un any vaig tenir la sort de conèixer a Verena von der Heyden-Rynsch amiga i traductora a l’alemany de Cioran durant vint anys. Sopàvem a Munich en un […]
-
Cavaller artúric
Retrobo entre els papers guardats una postal que vaig comprar fa molts anys a Màntua en un dels estius de la meva joventut quan viatjava per Itàlia. Reprodueix un detall […]
-
Castañeda entre els àngels
D’ençà que he conegut la trista notícia de la mort del pintor mexicà Alfredo Castañeda (Mèxic 1938 – Madrid 2010) no he deixat de pensar en un personatge que es […]
-
A pròposit d’Holanda
Segueixo estant per raons laborals a Maastricht i cada dia quan em llevo i veig com la llum entra en el meu apartament penso en Vermeer. Malauradament a la meva […]
-
El sant Jeroni de la Tour
Moltes vegades li he sentit dir al meu mestre, el professor José Milicua, que atribuir un quadre és com reconèixer a un amic. Potser faci molt temps que no el […]